Sørstatene er seierrike, så Lincolns eneste håp er-
-å gjøre slaveriet ulovlig. SEPTEMBER 1862
Nydelig... Roastbiffen var perfekt.
Hyggelig at iallfall én av guttene mine får nok å spise.
Med sørstatshæren så nær innpå kan det bli hardere tider.
Ikke bekymre deg. Vår hær vil jage rebellene.
Deres fillefrans-hær sulter, og det er til pass for dem.
Prøv å huske på at din svoger er gift med en sørstatspike...
Men hvorfor snakker vi om krigen? Jeg ville diskutere ballet med deg.
En mottagelse, sa du... Det passer seg ikke å ha ball nå.
Jernverket går bedre enn noensinne. Pengene bare velter inn.
Hvorfor skulle vi ikke underholde venner og forretningsforbindelser?
Vi vet ikke noe om de nye vennene deres, bare at de har mye penger.
Industrien blomstrer pga. krigen, det vet da alle.
En del vi har gjort forretninger med, har innflytelse i Washington.
Der penger betyr alt... Det blir en mottagelse - eller ingenting.
Jeg kan fremdeles bære smaragdene mine.
Jeg bør vel ikke si det, men det var et ekstravagant kjøp.
Det er Stanleys måte å takke meg for rådgivningen min.
Takket være meg går verket bedre enn noensinne. Eller hva?
Unnskyld meg, jeg har noen rapporter å lese.
Krigsdepartementet har begynt å anklage de som handler uhederlig.
Vi har ingenting å uroe oss for.
-Vi solgte dårlige kanoner. -Axol gjorde det.
Men hvis Axol kan settes i forbindelse med Hazards Jern...
Før krigen bestemte George alt. De fleste tror det er slik ennå.
-Vi er forsikret, kan man si... -Jeg forstår ikke...
Jeg forfalsket Georges navn, så det ser ut som om han skrev under.
-Det gjør ham juridisk ansvarlig. -Akkurat.
Hvis det blir etterforskning...
Så er det George som blir tiltalt.
Har ikke jeg hatt rett når det gjelder alt annet?
17. september 1862 Antietam Creek i Maryland
-Nordstatene har lært seg å slåss! -Guttene trenger litt hjelp.
Ikke vær dumdristig nå!
Meld deg for obersten.
-Forsvinn før jeg dreper deg! -Eller før jeg dreper deg!
Snu kanonen!
Jeg kom for å si adjø, Ambrose. Dette var ikke dagen for helter.
Krigens blodigste dag.
Nesten 25 000 ble drept, skadet og meldt savnet ved Antietam Creek.
-Over halvparten er våre. -Jeg trodde ikke det var mulig.
At vi kunne slakte hverandre i slike mengder?
Stakkars familiene til de døde!
-Men McClellan er fornøyd. -Lee trakk seg iallfall tilbake.
Når de var ute av Maryland tenkte jeg å ha utferdiget proklamasjonen.
-For å befri slavene. -Det er det rette å gjøre.
Jeg trenger en hardhaus til general. Vi kan ikke fortsette sånn-
-med å ta livet av hverandre.
-Ulysses Grant virker lovende. -Vi gikk sammen på West Point.
Han godtar bare kapitulasjon uten vilkår.
En sånn mann trenger jeg.
-Han har motstandere. -Fordi han drikker?
-Han var visst full ved Shiloh. -Han vant allikevel.
Grant er kanskje den befalhavende jeg trenger.
En som kan utnytte sørstatenes svakheter og sette dem til veggs.
En hel livsstil står på spill. Hvis Gud vil at vi skal seire-
-vinner vi ikke bare en krig, men også frihet til hele folket.
General Grants stab Vestre Tennessee
-General Grant. -Du kommer visst fra Washington?
Jeg er trett av bråket deres. Hvis jeg vil holde soldatene varme-
-ved å gi dem to par lange underbukser, er det min sak!
Jeg representerer ikke hærens inspektør-kontor.
President Lincoln har bedt meg å snakke med deg på tomannshånd.
Har presidenten sendt deg? Hva heter du?
-George Hazard. -Sett deg.
-Kjenner vi hverandre? -West Point.
Ja visst, nå husker jeg det. Du fikk bra karakterer.
Det årskullet ga bra offiserer. Synd at vi slåss mot hverandre nå.
-Vi får ikke alle se slutten. -Det er derfor jeg er her.
Presidenten tror at du kan få slutt på krigen ved å vinne den.
Han trenger en admiral. Bare om vi kaprer Mississippi forkortes den.
Presidenten vil ha en general som Robert E. Lee.
Det forstår jeg. Lee er den beste soldaten av alle.
Jeg har ofte lurt på om han husker meg fra Mexico.
Nå kjenner han nok til deg, sir.
Vær så god, oberst.
-Bare forsyn deg. -Takk, sir.
Eplemost?
Jeg drikker mindre enn folk tror.
Ryktene har nådd presidenten.
Han lurte på hva slags whisky du drakk. Andre kunne ha trengt den.
Jaså, sa han det?
Du kan si til presidenten, at om han ønsker, skal jeg ta meg av Lee.
-Men jeg lover ingen lett seier. -Nå blir presidenten fornøyd.
Hvis du skal ta over... Jeg vil gjerne ut i felten...
-Jeg tjenestegjør gjerne under deg. -Jeg tar gjerne imot deg.
"Fra første januar i det Herrens år 1863-
-skal alle personer som blir holdt som slaver i alle stater-
-inklusive de som befinner seg i opprør mot De forente stater-
-skal fra og med denne dato og i all fremtid være frie.
De forente staters regjering og væpnede styrker-
-vil erkjenne og verne disse personers frihet.
Herved anbefaler jeg de som herved erklæres for frie-
-å avholde seg fra vold, utenom i selvforsvar-
-og jeg anbefaler at de, så snart som mulig-
-skaffer seg jobb med vanlig lønn.
I og med at jeg betrakter dette som en rettferdig gjerning-
-utferdiget av forfatningen-
-ber jeg om menneskelig velvilje og Guds barmhjertige nåde."
God morgen, Miss Brett. Lenge siden sist, men nå trenger du meg kanskje.
Gratulerer, Mrs. Main. Du er gift med generalen nå.
-Hva har du gjort? -Gud!
Du har drept Jim!
Han prøvde å ta geværet mitt, så jeg måtte skyte ham.
-Hvordan kunne du?! -Det var kanskje til alles beste.
Du er ikke velkommen hit! Vi vil ikke ha noe med deg å gjøre!
Dere vil nok angre den dagen dere innser hvor mye dere trenger meg.
En del slaver rømte så fort de hørte Lincolns proklamasjon.
Vi må vise dem hva som skjer med de som rømmer.
Får jeg bare bli medeier, så rømmer det ingen herfra.
-Jeg kan sørge for at de jobber... -Forsvinn herfra!
Gud...
Morder!
-Jeg lar ham ikke drepe deg! -Forsvinn!
Du tar altså tøytas parti.
Snart er deres makt over. Mye vil bli forandret her.
Jim var som en lillebror for Semiramis.
De andre slaveeierne bare håner Mr. Lincolns proklamasjon.
Men når vår neste vil ha sin frihet, kan vi ikke hindre det.
-Vi må holde plantasjen i gang. -Noe sånt må aldri få skje igjen.
Hvis de vil dra herfra, kan vi bare gi dem frihetspass.
Den stakkars gutten. Jeg kan ikke tro at det er sant.
Madeline og jeg bør gå til Jims familie og kondolere.
Miss Brett og Miss Madeline, stig på.
Vår dypeste medfølelse.
Vi beklager, Liza.
Vi vet hvilken glede han ga dere.
-Hvis det er noe vi kan gjøre... -Be for ham.
Det skal vi gjøre.
Vi vil gjerne at dere blir her, for vi trenger dere.
Men om noen vil dra herfra-
-gir vi dere frihetspass.
Vi vil ikke at noen andre skal lide samme skjebne som James.
Det var alt vi ville si.
Tenker du på det samme som meg?
Om de salmesangernes blod var halvparten så hett som mitt-
-skulle vi kunne gjøre det store huset til vårt.
Men de kommer til å fortsette med å krype for herskapet-
-til de ligger der som den dumme guttungen!
Han hadde en drøm!
Dum er den som leser i Bibelen-
-og siden tror at han kan bli fri gjennom Herrens makt.
Dette er den eneste makten som de hvite forstår!
Kaldt stål.
Blir du med meg, jente?
Jeg er på vei til vårt folk i Hilton Head.
-Jeg blir ikke med deg. -Hvis du gjør det, blir du fri...
Enkelte forstår ikke når de er uønsket!
-Ikke gå, Ezra! -Det blir synd på deg.
Det har vært nok dreping. Jeg ville ikke engang bli med deg til himmelen.
Bli her da.
Og drøm om Charles som slåss for slaveriet!
Kanskje du får ligge med ham.
Her er det ingenting for meg-
-utenom betalingen-
-for all svette og blod de har presset ut av meg.
-Bra at du kom. -Jeg så at han fulgte etter deg.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal klare å gå tilbake til det store huset.
-Jeg burde kanskje dra herfra. -Det har jeg også lurt på.
Men jeg vil jo dele det nye livet mitt med noen.
Du var så nær friheten i Washington. Hvorfor kom du tilbake?
-Det var for Miss Clarissas skyld. -Eller Mr. Charles'?
Jeg kom ganske enkelt tilbake!
Og jeg blir her inntil videre.
Det er Mr. Charles, hva?
Jeg trodde ikke du orket tanken på en hvit mann etter Salem Jones.
Nevn aldri ham for meg igjen! Og nå vil jeg være i fred.
Beklager, men jeg vil bare ikke at du skal lide enda mer.
General Lee har sultne soldater, og fra Shenandoah får de mat.
Nå forstår jeg hvorfor dalen kalles for konføderasjonens kornmagasin.
Du har utført leveransene perfekt.
Vi har bare fulgt dine planer, general.
Best jeg gir meg i vei. Takk skal du ha.
Vi setter pris på alt du gjør for hæren, general Main.
Ta dere av de sårede!
-Var det Hookers menn? -De ligger alltid på lur.
Godt at dere kom tilbake. Det er mørkt om en time.
-Dere kan vel ligge over her. -Takk, det tror jeg at vi gjør.
-Er du gift? -Ja. Nygift, faktisk.
Gratulerer.
-Hvor er din kone? -Hun er i South Carolina.
Jeg har min Brenda i Tennessee.
Rett utenfor Shelbyville.
Jeg har ikke sett henne på nesten to år.
Yngstejenta har jeg aldri sett. Lurer på om jeg får oppleve det...
-En dag vil vi alle reise hjem. -Det kommer an på general Lee.
Tror du han kan ta Pennsylvania?
Han vil avskjære Washington.
Vi trenger en stor seier i nord, og det vet Lee.
Men Hookers hær har skygget ham inn i Maryland-
-og nå er Hooker erstattet av Meade, en mye bedre soldat.
-Lee får hendene fulle. -Det får vi alle.
Sir, du skal jo gjennom Tennessee.
Kan du levere disse brevene til min Brenda?
Jeg har skrevet fem, men postgangen er så vanskelig.
-Det gjør jeg med glede. -Takk, general.
-Sov godt. -I like måte.
Caleb, hvor har dere tenkt dere?
Miss Brett sa vi kunne dra hvis vi ville. Vi drar herfra nå.
-Men dette er hjemmet deres. -Nei, det har aldri vært vårt hjem.
Det føles tungt å forlate deg, Miss Clarissa.
-Men nå slipper du å forsørge oss. -Hva skal dere gjøre i Charleston?
Det finnes en del ledige jobber nå som alle menn er soldater.
-Dere må ha til mat til barna. -Dere har da så lite selv.
Det går bra.
Gud være med deg.
Jeg vil aldri glemme Mont Royal.
Adjø.
Ta vare på deg selv.
-Jeg vet hva du føler. -Men hvorfor?
Vi kan ikke holde dem her mot deres vilje.
Jeg fatter det ikke.
Det er kjølig i kveld.
Jeg traff en major som ikke hadde sett sin familie på over et år.
Denne krigen krever store ofre. Den vil forandre oss alle.
Jeg vet hvilken smertefull dag det har vært for deg.
Jeg har vært blind som ventet meg at alt skulle være uforandret.
Dere har måttet tåle så mye mer enn jeg kunne forestille meg.
Du og Brett har arbeidet ute på markene, og mor...
Innerst inne er din mor sterk.
Hennes verden har gått i stykker. Og det blikket hennes...
Hun har rett til å være litt sorgfull.
Skulle ønske det hele var over!
Du er den mykeste mann jeg noen gang har truffet, og den sterkeste.
Vi vil overleve gjennom den styrken vi gir hverandre.
Gi aldri opp.
Gi aldri opp!
Det er mitt kjæreste minne om deg... Smilet ditt.
Jeg tenkte akkurat på hvilken villbasse du var som liten gutt.
Du var stadig ved myren og jaktet på slanger sammen med Joseph-
-til din far fikk deg til å forstå-
-at den som skulle arve plantasjen måtte oppføre seg som en herre.
Mont Royal slik som jeg vil huske det.
Du pleide å gjøre det for å få meg til å sove.
Du var alltid til stede med smilet ditt og sa:
"Orry, du vil bli min stolthet-
-og skulle jeg ta feil, er jeg glad i deg allikevel."
Du er den beste som noen gang har levd.
Vi må holde stand mot Lee her. Gjør dere klare til angrep i morgen.
Giv akt!
På stedet hvil. Er det kaffe her?
Hva gjør du her?
Godt å se deg igjen!
Hvordan går det med dere?
I dag har vi hatt nok å gjøre.
-Går det bra med familien? -Fint. Hope har hatt fødselsdag.
-Jeg hørte om forfremmelsen din. -Presidenten grep inn-
-så nå kan jeg endelig glemme alle politikere og profitører.
Når du har vært her en stund liker du nok Washington bedre.
Det har vært frustrerende å se hvordan dere drives hit og dit.
Jeg håper jeg blir til bedre nytte her ute i felten.
Vi har savnet deg.
Har du hørt noe fra Brett?
Det er vanskelig nok med postgangen her i nordstatene.
-Når Constance og jeg er adskilt... -Jeg har ikke sett Brett på to år!
Ingen hadde trodd at dette skulle vare så lenge.
Men det ordner seg.
Hold ut og gjør ditt beste.
De kommer!
"Tiden er inne til å bryte opp. Jeg har kjempet den gode kamp.
Jeg har fullbyrdet min reise."
Jeg vet ikke hvordan jeg skal si adjø.
Jeg kommer jo tilbake.
Lee har fått juling. General Meade trenger bare å holde stillingen nå.
Lee vil slikke sårene sine og angripe oss igjen om noen måneder.
Jeg holder ikke ut tanken på at jeg kanskje aldri får se Brett igjen.
Før jeg råker ut for noe, må jeg sjekke at hun har det bra.
-Du tenker vel ikke på... -Jeg har allerede bestemt meg.
Det er jo desertering.
Tjuvperm.
Jeg er tilbake før neste slag. Hils Tom og si det.
Lykke til.
Herregud! Lee kom seg unna igjen!
-Meade mente at hæren var utslitt. -Forsterkningene kom dagen etter.
-Styrtregnet gjorde det vanskelig. -Lee var i en umulig situasjon!
-Han ble fanget i en felle. -Allikevel hadde vi vår sjanse!
Men det var plent umulig å få Meade til å gå fremover.
Det er det eneste jeg vil høre om vår hær ved Potomac i dag!
Seieren ved Gettysburg virker så lite verdt nå.
Jeg har ikke ønsket denne krigen, men når jeg har blåst i trompeten-
-kan jeg ikke trekke meg tilbake.
Vi må klare ildprøven.
Vi må fortsette.
Sitt stille!
Jeg vil helst ikke blåse ut hjernen din.
Hit med revolveren.
Hit med den, ellers er du dødsens!
Du er veldig langt sør.
Du er kanskje lei av hæren... akkurat som jeg.
For et hell at jeg traff på deg.
Nå har Herren forsynt meg med hest og nye støvler.
Ta av deg støvlene pent og rolig-
-så kanskje du får leve.
De er nesten nye, hva?
"Menig Raymond...
South Carolinas 23. infanteriregiment..."
Det er vel ikke for tungt?
Mor, du behøver ikke å gjøre det. Du kan vel fortsette å brodere.
Mor, hva er det?
Hvis dere skal arbeide på markene, kan jeg iallfall stelle huset.
-Madeline trenger snart denne. -Men du overanstrenger deg.
-Jeg er ingen gammel kone! -Ingen har sagt det.
Det trengs ikke. Jeg merker det på måten dere ser på meg på.
-Hvis du mener her om dagen... -Jeg behandles som tynt porselen!
Vi led store tap ved Gettysburg.
Dere sa ingenting til meg!
Vi ville ikke uroe deg.
Hvis noe hender med Orry, Charles eller Billy, må jeg få vite det!
Og dere skal komme til meg med deres bekymringer akkurat som før.
At jeg broderer betyr ikke at jeg bare bryr meg om fortiden.
Tilgi meg.
Det var en vidunderlig tid da dere vokste opp.
Av hele mitt hjerte ønsker jeg at det kunne bli slik igjen.
Men jeg vet at den tiden er forbi for alltid.
De kan stjele fra oss, hæren kan tømme kornlagrene våre-
-folket vårt kan dra herfra, dere jenter kan flytte-
-men minnene mine kan ingen ta fra meg.
Jeg har jobbet hele formiddagen, men det rekker knapt til middag.
-Du kan ikke trylle frem regn. -Vi kan dyrke nærmere elven.
Sesongen varer kanskje så lenge at det er bryet verdt, men...
Da kan vi vanne, så det vil tåle solen bedre.
Det hadde vært fint om det gikk. Nå må vi ut på bomullsmarkene.
-Du har gjort nok for i dag. -Miss Madeline burde ikke gå ut.
Barnet kommer ikke på lenge. Jeg kan da fremdeles arbeide.
Jeg er enig med Semiramis. Før hvilte man nesten hele tiden.
Min tid er forbi, men jeg er glad en generasjon blir født på Mont Royal.
Jeg trodde ikke folk hadde råd til slike flotte vogner lenger.
Jeg har savnet dere så fælt, og nå skal jeg muntre dere opp.
-Jeg hørte du hadde kommet hjem. -Ashton...
God dag, kjære Madeline.
Jeg har med meg presanger til alle sammen!
Du skal få stoff til en ny kjole, det ser du ut til å trenge.
Hele stedet ser nedslitt ut.
-Vi kommer inn før solnedgang. -Er dere ute på markene?
-Noen må høste bomullen. -Det har vi da slaver til.
Nei, de har hørt om Lincolns proklamasjon og dratt herfra.
Kom og se på den nye kjolen min.
Kan dere fatte at Lincoln vil ha svartinger i hæren sin?
James sier at det ville være en vanære å bli skutt av en av dem.
Han er vel ikke ute i krigen?
-Litt mer skinke, Semiramis? -Nei takk, frue.
-Har du ingen gode nyheter? -Nei, dessverre.
Alle snakker om å hevne Gettysburg eller å ta tilbake Vicksburg.
Vi kommer til å drepe ti yankeer for hver av våre som blir drept.
Hvis alle er ferdige, så rydder jeg av bordet.
Jeg vil hvile litt nå, så treffes vi i salongen senere.
-La meg hjelpe deg med glassene. -Jeg klarer det selv.
-Jeg gjør det som må gjøres. -Vi har hatt våre feider...
Men én ting har vi felles. Vi bryr oss om denne familien.
-Hva mener du? -Du liker vel Miss Madeline?
-Hun er et godt menneske. -Du kan nok svare på noen spørsmål.
-Hvem er det? -Madeline.
-Jeg må få snakke med deg! -Jeg vil også gjerne snakke med deg.
-Hvorfor var du sånn mot Semiramis? -Jeg var snill mot svartingen.
Hun var helt i fra seg fordi du hadde spurt henne ut.
Jeg spurte bare om hva slavene hadde sladret om.
De hadde hørt det ryktet som har spredd seg blant hvit overklasse.
-Hva mener du? -En mann i Richmond avslørte det.
Og jeg ville så klart sjekke om ryktet hadde nådd Charleston.
Jeg har noe pinlig å fortelle deg. Din mor hadde negerblod i årene.
-Orry har sikkert tilgitt deg det. -Det er vår sak, Ashton.
Han vet nok ikke hele sannheten. Det gjør kanskje ikke du heller.
Din mor solgte seg til menn.
-Du lyver! -Portrettet hennes ligner deg.
Det har hengt i et hus i New Orleans der din mor...vel, du vet hva.
-Jeg vil ikke høre mer! -Jeg forstår at du er rystet.
Jeg er mest urolig for mor. En familieskandale ville...
-Jeg forguder din mor! -Før eller siden vil det komme ut.
Orry og du vil ha barn, men tenk hvordan det vil gå om barnet blir...
Annerledes.
Hvis du ikke var Orrys kone, ville ikke barnets fremtid ødelegges-
-eller vår familie vanæres, hva?
Du må virkelig hate meg.
Ja, jeg hater deg virkelig. Elkanah hadde rett.
Hat er som vin. Det blir bare bedre og bedre.
Lettest har det vært å elske deg og vanskeligst å si adjø.
Vi kan ikke være sammen lenger. Tilgi meg, elskede Orry.
Jeg elsker deg. Madeline.
-Du har utnyttet meg. -Jeg vet ikke hva du snakker om.
Det er din skyld at Madeline dro sin vei.
Ikke gjenta den anklagen, ellers kan det gå deg ille.
Dette er fra Madeline til Orry. Sørg for at han får det.
-Har du åpnet det? -For å se om jeg fant en adresse.
-Jeg bryr meg faktisk om henne. -Du bryr deg bare om deg selv!
Jeg har sett hvordan du har behandlet folk.
-Som om de var eiendeler. -Proklamasjon eller ikke...
For meg er du alltid en slave, så pass tungen din!
Jeg forakter folk som deg! En dag vil du få svi for dine synder!
Da vil du få vite hvordan det føles å være ensom!
Forsvinn.
-Det fungerer! -Kom, så skal du få se!
Du har klart det! Vent til Miss Brett får se det!
Hjulet henter opp vannet til denne rennen...
-Jeg ser hvor smart det er! -Nå trenger vi bare å pløye åkeren.
Nå vil plantene klare seg i solsteiken.
Du blir en god bonde. Du vet så mye!
Snart blir det mørkt. Jeg burde løpe og fortelle om vannhjulet.
Jeg ville bare si...
-Jeg vet hva Salem Jones gjorde. -Ikke nevn navnet hans!
Du har en djevel i sjelen som plager deg. Slipp den ut!
Slutt å rømme!
Snakk med meg!
Iblant våkner jeg om natten og tror at han er der.
Det han har gjort mot meg, kan jeg aldri...
Det har gjort meg redd for å elske noen...
Du er den snilleste mannen jeg vet om, men jeg er ikke sikker på-
-om jeg noen gang blir i stand til å elske...
Jeg beklager...
Bort til treet!
Mr. Billy! Når har du skiftet til den der?
Det har vært min livsforsikring.
Miss Brett vil bli så glad! Men du må være forsiktig.
Miss Ashton er hjemme, og hæren har en leir i nærheten.
-Hun omgås med obersten. -Jeg vil ikke sette dere i fare.
-Men jeg må treffe min kone! -Vi skal gjemme deg.
-Noe må ha skjedd... -Hvorfor kom ikke Madeline til oss?
-Hun vet at vi er glad i henne. -Hun er vel ikke glad i deg, da.
De var så lykkelige sammen. Mange har mistet nære og kjære.
Preston Waynes sønn er meldt savnet... Hvor var det, Brett?
-Vicksburg. -Jeg glemmer alle de fæle slagene.
Mor, du skulle ikke leve så gledesløst-
-og hele tiden bli minnet om alt som du har mistet.
-Du kan gjerne få bo hos oss. -Det er snilt av deg, men...
Vi har et fortryllende hus. Der får du det bra, til krigen er over.
-Men jeg kan da ikke bare... -Si det du, Brett.
-Hun har rett. Du fortjener bedre. -Vi kan reise i slutten av uken.
Jeg er ikke så gammel ennå at mine døtre skal si meg hvor jeg skal bo.
Jeg vet at dere mener det godt, men dette er hjemmet mitt.
Alle mine barn er født her. Og det er ikke bare minnene.
Jeg kan aldri flytte herfra. Dette huset er mitt liv.
-Unnskyld, men jeg må fortelle noe! -Hva er det?
-Ezras vannhjul fungerer! -Så flott!
Miss Brett, jeg vil gjerne at du viser meg hvor såkornet er.
Jeg er straks tilbake, mor.
Såkorn... Jeg skulle ønske at du ville tenke over forslaget mitt!
Det er så fredfullt her at det er vanskelig å tro krigen er så nær.
Da jeg var liten pleide jeg å leke her på bryggen.
Det er så vakkert. Men det var noe jeg savnet.
Ikke dra tilbake!
Da kommer Tom og henter meg. Han er vår trommeslager.
Han er bare en guttunge, men modig som få.
-Det er en flott gutt. -Du blir en god far.
Jeg forstår ingenting. Det skulle jo være så ærefullt...
Men midt i kampens helvete kom Charles på hesten sin.
Det var som en drøm. Så red han vekk.
Burde jeg ha drept ham? Hvem er fienden?
Det er et spørsmål jeg ikke vet svaret på lenger.
-Jeg elsker deg. -Jeg vil ikke dra tilbake.
Men jeg må!
Etter tapene ved Gettysburg slikker begge parter sine sår.
Nå må jeg vende tilbake før kampene begynner igjen.
Men du får ikke dra herfra uten en skikkelig niste.
Løytnant Hazard.
Har jeg vanæren av å tiltale en nordstats- eller sørstatsdesertør?
Men du er jo snart død, det er vel slik hæren kvitter seg med søppel?
-Din henrettelse kan bli morsom. -Bør vi ikke slutte fred nå?
Oberst Randolph straffer sikkert gjerne en desertør.
-Ned av hesten! -Flytt deg!
Ned!
Gå dit bort!
Du må dra med en gang!
Jeg elsker deg, glem aldri det!
Vift ikke med den foran meg!
Du er ynkelig og frustrert!
-Du ville drepe Billy av sjalusi! -Ikke vær latterlig.
Jeg tillater ikke at du prøver å skade min mann mer!
Du blir her til Billy er langt borte!
God tur, Ashton!
Du kan kanskje sjarmere obersten til å eskortere deg nordover.
Om jeg aldri ser deg igjen, er ikke det lenge nok.
Et unionsfeltsykehus i nordre Virginia
De burde ikke bare ligge her uten at noen bryr seg om dem!
De som skal amputere kommer først. De skal være i andre telt.
For mye eddik! Neste gang gjør du som jeg sier!
-Kom tilbake! -Mrs. Grady.
-Han har trosset meg før! -Det er kanskje oppførselen din.
-Jeg skal gi ham en advarsel. -Jeg vil at han skal få sparken.
Jeg avgjør slike ting.
Jeg vil gi dem best mulig pleie!
-Sørstatssoldatene også? -Hva mener du?
Noen ganger virker din hengivenhet partisk.
Men det var ikke det jeg ville snakke med deg om.
Dr. Crawford synes ikke at du viser ham nok respekt.
Det ville jeg gjøre hvis han viste respekt for pasientene sine.
Han behandler dem som kveg og tyller i seg medisinsk sprit.
-Det er mangel på kirurger. -Han dreper flere enn han redder.
Jeg vil ikke rapportere deg. Du er en altfor bra pleierske.
Du setter pasientene dine først, men du må tenke på væremåten din.
Vår posisjon er vanskelig nok. Jeg sier det til ditt eget beste.
Takk, men som administrator kan du ikke behandle akutte skader.
Du har ikke engang hørt etter!
Du gjør som jeg sier.
Gå tilbake til pasientene, og ikke gi ut morfin uten at det ordineres.
Du behøver ikke å engste deg for at morfinen skal ta slutt.
En forsendelse kom i morges, takket være min venn, kongressmedlem Greene.
MILES COLBERT ADVOKAT
Det er lenge siden sist, Madeline. Men du er like vakker som før.
Takk, Mr. Colbert.
Du pleide å kalle meg onkel Miles da du var en liten pike.
Det smilet husker jeg.
Du har jo giftet deg. Synd at jeg ikke kunne komme i bryllupet.
-Jeg har forlatt min mann. -Det var leit.
Jeg bor på et lite pensjonat.
Du kan bo i huset etter din far.
Nei, jeg vil ikke at noen skal vite hvor jeg er.
Jeg vet at far ikke var velhavende da han døde.
En rekke dårlige investeringer. Men du har din avdøde manns penger.
Jeg vil ikke ha noe som har tilhørt Justin.
Din far etterlot seg noe, så du får en liten inntekt.
-Jeg skal ordne det. -Takk, onkel Miles.
Og så var det en ting til...
Min mann kan ta ut skilsmisse nå som jeg har forlatt ham.
Men lov meg at du aldri røper at jeg bor her i Charleston.
Du er min klient.
Alt du sier er konfidensielt. Men tenk over hva du gjør.
-Hvis det er ekte kjærlighet... -Jeg kan aldri se min mann igjen!
Nordstatene setter sin lit til general Grant-
-mens Jefferson Davis har tro på at Lee skal gi sørstatene seieren.
MAI 1864
Resten av reisen blir lett. Vi er nok fremme før kvelden.
Mens dere fyller på ved og vann skal jeg telegrafere til Grant.
Bakhold!
En unionsgeneral fortjener mer respekt enn det!
Oberst John Mosby til tjeneste.
Du får unnskylde mine menn. De fleste av dem er bønder-
-og de er irriterte for at Custer kaller dem krypskyttere.
Sånt skjer i krig.
Han har truet med å henge dem fordi de har tatt mye av forsyningene.
Flaks for dere at han ikke har gjort alvor av trusselen ennå-
-for da hadde det kanskje blitt repet i stedet for fengselet!
Sørg for at familiene deres får dette.
Hva fanken gjør hun her?
Dette er dessverre alt jeg kunne skaffe...
Hva gjør du her? Vi kan bli angrepet igjen. Det er farlig!
Jeg kan ta vare på meg selv. Nå må jeg jobbe.
Det du ikke har bruk for bør du sende til feltsykehuset.
Om ikke general Lee tar Washington, tar det tid før vi får mer.
-Tenk at jeg skulle treffe deg her. -Reis hjem.
Er det alt du har å si? Jeg hadde ventet meg en varmere velkomst.
-Hvordan kan du vente deg det her? -Vi kan vel være venner.
Er det dette du vil ha?
Unnskyld.
-Kanonen eksploderte! -Det er over nå.
Nei, det vil fortsette til vi er døde alle sammen!
-Ikke plag deg selv. -Jeg burde ha latt deg gå.
-Jeg vil være hos deg. -Vi sees kanskje aldri igjen.
Du er en del av meg nå.
Jeg elsker deg.
-Til stede: Samtlige! -Jeg så støvete fottøy.
Det tolererer jeg etter en marsj, men aldri før!
Rebellenes krypskyttere igjen! Bedford, sett dem på plass!
Samle troppen og følg meg!
Han er død.
-Billy! -Pass opp! Tre krypskyttere!
Dekk den andre flanken!
Jeg burde ha forstått at du kom tilbake sammen med krigen!
-Slutt på patronene! -Skal du kaste nøtter på dem, da?
-Har ikke du flere heller? -Jeg skjøt så mange i Gettysburg.
Obersten vil ta deg skikkelig fatt. Hvorfor kom du tilbake?
-Jeg lovte jo det. -Det er ingen grunn.
Gubben er allerede grinete fordi vi ikke har fått angripe rebellene.
-Men nå skal Grant ta seg av Lee. -Akkurat det vi trenger.
Han kommer nok til å vike for Lee som alle de andre.
Tror du ikke det?
-Tror du ikke det? -Vet ikke.
-Velkommen tilbake! -Jeg melder meg til tjeneste!
Løytnant Hazard!
-Du er en desertør og en tosk! -Hazard jaget bort krypskytterne.
Ikke forsvar ham! Jeg vet at man lengter etter sin kone.
Men hadde alle gjort som deg, satt Jeff Davis i Det hvite hus nå.
-Jeg vet at det var galt... -Det er ikke rette ordet!
-Det var tankeløst og uansvarlig! -Gjort er gjort.
Men jeg var en bra offiser før, og jeg kan bli det igjen!
Jeg burde legge deg i jern, men det er stor mangel på offiserer.
-Jeg vil slåss! -Visst fanden skal du slåss!
Du leder fortroppen. Sersjant Carter har ordre om å skyte hvis du rømmer!
Gå til ditt kompani, men når dette er over, blir det krigsrett!
-Hvordan går det? -Kjempefint!
-Her hadde det vært ille å slåss. -Vi skal overraske Lee!
-Hva foregår? -Var det rebeller, hadde de skutt.
Der er han! General Grant.
Helten fra Vicksburg. Ikke særlig imponerende.
-Man kan se han er en tøffing! -Lee er nok forberedt på å slåss.
-Akkurat som Grant vil ha det. -Jeg har en ting til lille Tom.
Vår avdeling fikk gjennomgå for et år siden i disse skogene-
-og se hva de la igjen etter seg.
Sånn går det med små trommeslagere som kommer i veien for rebellene.
Nå må jeg gå og se til fortroppen.
-Hvem tror du blir kaptein først? -Ikke bry deg om ham, Tom.
Jeg vil begrave det. Han var sikkert en modig soldat.
l kveld er hele armeen på andre siden av den fordømte elven.
-Gjorde ikke vi en avtale? -Jeg lovte å slutte å banne.
Og du skulle dra til meg hvis jeg rørte ei flaske igjen?
-Greit nok. -Nyt dette øyeblikket.
Du har sprøytet nytt liv i en vintertrett, halvdød armé.
Unnskyld meg, general. Crawford, New York Tribune.
Hooker ble beseiret her. Hvorfor ikke gå rundt Lees andre flanke?
Hvis vi er raske nok, trenger vi kanskje ikke å ta opp kampen her.
I Washington tror man at det går likedan som for McClellan, Hooker...
-Har jeg glemt noen? -Du vil visst ha med meg på listen.
Mødrene i nord er lei av å få sine sønner drept i sør.
Jeg er også lei av krigen, så jeg har tenkt å ende den nå.
Lincoln har sagt at vi må bevare vår nasjon for folkets skyld.
Det har dere avisfolk ikke vist særlig mye oppmerksomhet.
Unnskyld meg.
Vil Lee stanse oss før Richmond, må han gjøre det i åpent terreng.
-Vi kan bli overfalt i skogen. -General Lees armé skal knuses.
-Jeg slåss hvor som helst. -Uansett vær og føreforhold.
-Sherman tar seg av Johnson. -Vårt første tofrontsangrep.
Vi skal også ha byer, marker og fabrikker som våre mål.
-Bak deres linjer? -Sheridan får bruke kavaleriet.
Alt annet enn en total seier blir vel et nederlag for oss.
Journalisten hadde rett. Folk er lei av krigen.
Knuser vi ikke Lee, så kan Lincoln bli beseiret i november-
-og unionen opphører for alltid.
Bare deres uvilkårlige kapitulasjon kan gi oss en varig fred.
5. mai 1864 Villmark i nordre Virginia
Drep alle!
Drep alle! Deg også!
Vi trekker oss tilbake før rebellene kommer igjen.
-Frivillige bårebærere! -Jeg!
-Vi trenger en mann. -Jeg klarer det!
Du må bære ham et bra stykke.
Hvis du noen gang forteller dette til noen...
Jeg mener det! Ikke et ord! Jeg vil ha min forfremmelse!
Du holder jo på å bryte sammen. Ta deg i nakken nå!
Vi må vekk herfra, det kommer en hel rebelldivisjon!
-Vi retirerer for omgruppering! -Grant har beordret retrett!
Jeg trodde aldri han ville gjøre det...
General Hazard er tatt til fange.
General Hays er drept. Situasjonen er desperat på høyre flanke.
Hele fløyen er fanget i en felle.
Vi er like ille ute som Hooker var. Troppene må trekkes tilbake.
-Tull! Det er sendt forsterkninger. -Det er litt for sent.
Lee har gitt oss juling i to år, så jeg kjenner ham!
Han kommer til å avskjære oss, og hele vår armé går i fellen!
Mine herrer!
Jeg tåler ikke banning, men nå banner jeg snart selv-
-for jeg er lei av å høre på hva Lee skal gjøre med oss!
Begynn å tenke på hva vi skal gjøre med ham! En del av dere tror jo-
-at han kan falle oss i ryggen og begge flankene samtidig.
-Situasjonen er jo desperat! -Det er den iblant i alle slag.
Men det finnes alltid et lys i mørket, og det skal vi finne.
Ennå rekker vi kanskje å trekke oss tilbake før Lee slår til igjen.
Vi skal redde denne armeen ved å begynne på enda en marsj.
Ikke nordover, men sørover.
Vi har tatt vårt siste skritt bakover. Vi går mot Spotsylvania.
-Vi skal prøve å avskjære Richmond. -Men kan en beseiret armé..?
Hvis vi ikke erkjenner oss beseiret, er vi ikke beseiret!
General Rawlins gir dere ordrer.
John, jeg håper jeg har rett.
Rett eller galt, det kan bli krigens vendepunkt.
Mrs. Grady.
Du har våket i to netter, men nå kommer det flere sårede.
De verste tilfellene går direkte til operasjonsteltet.
Denne gutten ser ganske dårlig ut.
-Legg ham på gulvet. -Vi kan flytte på en annen.
Legg ham på gulvet, sa jeg.
Vann...
Skaff ham en seng, men først må du gi ham vann og morfin.
-Mrs. Neal, du har ingen rett... -Gjør som du får beskjed om.
Etterpå melder du deg hos meg. Oppfattet?
Jeg vet at du jobber doble skift, men det er ditt eget valg.
Jeg har merket at du gir dårligere pleie til de sårede fra sørstatene.
-Det er ikke sant. -Jeg har sett det mer enn én gang.
Fiendens soldater kommer alltid i siste rekke for deg.
-Beskylder du meg for forsømmelse? -Det er holdningen din.
Hvis den ikke forandres, må jeg-
-til tross for mangelen på pleiere, anklage deg for forsømmelse.
Fordi vi har for få senger?
Fordi en mann ikke får vann fordi tjue andre får det?
Det ser ikke ut som forsømmelse. Det ser ut som krig.
Du har avlagt ed på å gi alle samme pleie.
Hvis din holdning fortsetter mot sørstatssoldatene-
-vil jeg gjøre mitt beste for å få deg avskjediget.
Grant har ødelagt 15 mil til av våre jernbanespor.
Jeg skal treffe general Johnson og planlegge hans forsterkninger.
Kanskje best at du reiser i kveld.
Vicksburg blir en større katastrofe for hver dag som går.
Gjennom vår kapitulasjon der er vår nasjon blitt delt i to.
General Lee har problemer nok med å erstatte sine tap.
Alt i orden, sir?
-General Main? -Du får vente der ute.
-Enos Haller. Jeg har en avtale. -Stig på, Mr. Haller.
-Takk for at du kom. -Du sa det var viktig.
Jeg har akkurat fått dette brevet fra min hustru.
Jeg kan ikke lete etter henne selv, så du må gjøre det for meg.
-Skulle ønske jeg kunne... -Du er Pinkertons beste mann.
-Kostnadene spiller ingen rolle. -Jeg forstår din situasjon.
Jeg kan kanskje hjelpe deg.
Du skal få informasjon om Madeline, men du bør begynne i Charleston.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Jeg går nå, men min søster er nedenunder.
Hun kommer til å ta godt vare på deg og den lille.
-Takk, Mrs. Nix. -Han er det søteste jeg har sett.
Hva heter han?
Orry Nicolas...
-Oppkalt etter sin far? -Akkurat, etter sin far.
Nordre Virginia
Bårebærere! Flere sårede!
Jøss, vi er blitt forært en ekte sørstatsgeneral!
Forsiktig.
Direkte til feltskjæren? Han skal forhøres etterpå.
Jeg undersøker ham først, før jeg bestemmer hva som skal gjøres.
Han må opereres straks!
Han har høy feber. Det betente må skjæres bort.
Nei, ligg rolig!
Det vil ta flere dager før du kan reise deg opp.
Jeg behøver ikke ta temperaturen for å se at du har feber.
Ikke sløs med kreftene med å prøve å snakke.
Sist vi traff hverandre ville du se meg hengt.
Drikk mye vann.
Og ikke prøv å stå opp før jeg gir deg lov, ellers henger jeg deg selv.
Virgilia... Takk.
Alle sårede får samme pleie. Jeg følger bare ordre.
Du kan ikke hindre meg i å være takknemlig.
Skal du røre på deg, eller må jeg gi deg et spark bak?
Jeg kan ikke dra fra familien min. De har bare meg.
-La gutten være i fred. -Hva behager?
La ham være. Du har ikke rett til å tvinge ham til noe.
Jeg har rett til å innkalle slaver akkurat når jeg vil.
Han er bare et barn.
Det er Lincolns feil. Hans hær har jo befridd svartingene-
-så de surrer omkring og tar mat og arbeid fra de hvite.
Du lar ham være i fred.
Min far var respektert i Charleston, og jeg har gode kontakter her.
Jeg kan gjøre livet vanskelig for deg, hvis du innkaller et barn.
Han er for sjuk allikevel.
Bland deg ikke opp i dette mer, for da vil du angre.
Hva glor dere på? Opp med farta!
-Takk, frue. -Hva heter du?
-Jeg kjører deg hjem. -Nei...
Det er utenfor byen, og der er det ikke trygt.
Men det regner jo, og du har en stygg hoste.
-Jeg har vært urolig... -Soldatene holdt på å ta meg.
Men denne damen reddet meg. Hvordan går det?
Litt bedre.
Du har visst reist langt?
Helt fra Tennessee.
De brente husbondens eiendom og sa at vi var frie-
-så vi måtte dra derfra.
-Vi mangler mat og medisin. -Det ble ikke noe i dag heller.
Og ikke noe lønnet arbeid fantes.
Bli med meg, så skal vi nok få tak i mat og medisin.
-Vi kan ikke betale for det. -Jeg vil ikke ha noe.
Jeg vil bare hjelpe til. Jeg har også mistet hjemmet mitt.
-Hvorfor ser du sånn på meg? -Jeg skjønner det ikke.
Hvorfor bruker du penger for å hjelpe sånne som oss?
Den beste måten å glemme noen man savner, er å hjelpe andre.
Mener du mannen din? Har han falt i krigen?
Nei, men vi kan ikke være sammen.
Det var synd, frue, du som er så snill.
For en fin vogn!
Vi har visst funnet paradiset!
Dette er nok mat for en måned.
-Den er til trengende! -Jeg har også behov...
Slipp henne!
Slipp damen.
Hvis jeg får se noen av dere igjen, skyter jeg dere rett ned.
-Skadet de deg? -Nei.
Du burde ikke ferdes her. All slags slusk samles her.
-De drikker og leter etter kvinner. -Hva gjør du her da?
Det vet man aldri med en fyr som meg.
Jeg heter Raphael Beaudeen, Miss..?
Mrs...Picard.
Gleder meg.
-Kan jeg eskortere deg tilbake? -Nei, jeg er på vei til leiren.
Da eskorterer jeg deg dit, og tilbake til byen etterpå.
Jeg er takknemlig for hjelpen, men det er ikke nødvendig.
Jeg forsikrer deg at jeg gjør det med glede.
Før krigen hadde en del formuende herrer sine elskerinner boende her.
Så du antar at jeg er en av dem?
Det ville jeg aldri klandret deg for, så vakker som du er.
Jeg er ingens elskerinne. Jeg bor her fordi det er rimelig.
-Takk, Mr. Beaudeen. -Kan jeg bli med deg opp?
Du vet nok bedre enn som så. Adjø.
Adjø, Mrs. Picard. Jeg håper å få se deg igjen ganske snart.
-Hvor har du truffet den mannen? -Mr. Beaudeen gjorde meg en tjeneste.
-Man omgås ikke med ham. -Er han ikke "bra nok"?
Det er mye verre enn det! Han er av fin familie.
Han var major og hadde fått en tapperhetsmedalje-
-og så forlot han hæren under mystiske omstendigheter.
-Han hadde vel sine grunner. -Han var ikke såret-
-og han dro ikke tilbake til familien, enda broren hans døde.
Det gikk rykter om at han måtte be om avskjed, men ingen vet hvorfor...
Da er det best å ikke spekulere.
Hjelp!
Han trenger hjelp... Sykepleier!
-Han trenger hjelp. -Bårebærere!
Si til dr. Crawford at han straks må undersøkes.
Du er veldig dyktig.
I en våpenhvile ved fronten byttet de virginiatobakk mot nordstatskaffe.
Jeg har vært her i flere uker. Burde ikke vi også ha våpenhvile?
-Hva mener du? -Fortelle familienyheter...
Legg deg før Mrs. Neal tror jeg tvinger deg til å være oppe.
-Brett vil høre nytt om Billy. -Jeg har ingen kontakt med familien.
Jeg traff Billy for en stund siden, og jeg tror ikke han er død.
-George, da? -Vet ikke.
Kan jeg snakke med deg, Mrs. Grady?
Rebellgeneralen skal til fangeleiren og forhøres.
Han kan ikke flyttes før legen har undersøkt ham.
-Du må kanskje snart forlate oss. -Jeg har skjønt det.
Vi får vel ikke anledning til å prate mer.
Jeg vil bare si til deg at du bør være stolt av det du gjør.
Jeg ønsker deg alt godt.
I like måte.
Hvor har du tenkt deg?
Generalen din har akkurat rømt. Stol aldri på en rebell.
Militærfengselet i Richmond
-Hva er dette for en stank? -De brenner tjære.
For å få bort liklukta... Fangene skal tie stille!
Jeg er kaptein Turner. Dere tiltaler meg med "sir".
Dette er korporal Strock, min høyre hånd.
Nå skal deres stinkende kadavre visiteres for våpen og penger.
Kle av dere.
Dere må åpenbart lære dere at jeg mener det jeg sier.
Rører du ham, så knuser jeg skallen din som et egg.
Jeg ba dere visst å kle av dere.
Neste!
Gap opp.
Jeg kan hjelpe deg med denne, men da mister du alle tennene.
Gap høyere!
Spytt det ut.
Ti nordstatsdollar.
Dere kan ikke gjemme noe uten at vi finner det-
-selv om vi må vrenge dere.
Nå som vi er ferdig med det materielle-
-skal vi ta oss av det åndelige.
Dere må lære hva dere er nå.
Dere er ikke offiserer og gentlemen lenger.
Nå er dere...ingenting!
Oppfattet?
Dere er simplere enn avskum...
Dere er simplere enn møkk.
Still dere på kne i møkka og vis oss hva dere er.
Gjør det nå!
Giv akt!
-Hvem i helvete tror du at du er? -General Hazard.
Vi er offiserer i unionshæren og bør behandles deretter.
-Du skal si "sir" til meg! -Du er en dritt!
Hvem er nestemann?
-Still dere på kne. -Stå oppreist!
Sånn ja... Kanskje det kan bli noen prektige fanger av dere.
Er generalen døv? På kne, sa jeg!
Du må følge visse regler. Hvem er din overordnede?
Ser du noen annen her, ditt krek?
Jeg er den overordnede.
Og her finnes bare mine regler.
Ned med deg!
Fortsetter du å trosse meg, så skyter jeg hodet av deg.
Det gjelder dere alle!
Som sagt, general. Jeg er den overordnede her.
Før kalte nordstatene oss stivsinnet for vår brennende tro-
-på at unionsoppløsning var eneste utvei for å beholde vår livsstil.
Ingen har mer enn jeg ønsket å bli uavhengig av nordstatene.
Men nå har vi en intern trussel mot vår livsstil.
Ut med språket, Mr. Huntoon.
Vi anser at du i krigens navn tramper på statenes rettigheter.
Du er overanstrengt fordi du tar på deg for mye makt og ansvar.
-Jeg gjør det jeg må gjøre. -Vi ber deg å delegere ansvaret.
Det rimer med uttredelsesfilosofien: Statenes rettigheter kommer først!
Hvor kommer man med dem, hvis man ikke har en nasjon som sikrer dem?
Tror dere mannen i Washington gir oss friheten på en sølvtallerken?
Behold filosofien for deg selv! Vi må vinne krigen som nasjon!
Siden kan vi bekymre oss for de forskjellige statenes rettigheter!
Nå har jeg viktigere problemer. Lee er syk og nedbrutt.
Jeg håper han ikke vil gå av. Uten Lee er vi fortapt.
-Jeg beklager. -Det hjelper ikke mye.
Det er det blikket du har. Som om jeg ikke er til stede.
-Det gjør at jeg føler meg... -Skyld ikke på meg.
Jeg beklager, men jeg har alltid drømt om en lysende konføderasjon.
-Nå ligner det hele et mareritt. -Ikke begynn å sutre nå igjen.
Det er bare det at Jeff Davis' venner ignorerer meg.
-Det gjør meg så skuffet. -Ikke like skuffet som du gjør meg.
-Hvor skal du? -Ut! Jeg føler meg rastløs.
-Men det er sent. -Jeg trenger frisk luft, James!
-Huntoon er en skikkelig bajas. -Jeg bryr meg om James.
-Hvorfor må vi være gift? -Det er viktig for vår fremtid.
Jeg er så lei av dette. Jeg forstår ikke hvorfor vi trenger James.
Han er en bra informasjonskilde.
Om vårt kupp mot Davis skal lykkes, må vi vite hva som foregår.
Og din mann kan være nyttig for oss på en annen måte også.
Det har jeg tenkt på siden din bror satte en stopper for båtene våre.
Huntoon kan skaffe oss penger, om han aksepterer mitt tilbud.
Når vi har ryddet vekk Jefferson Davis-
-kan han bli visepresident.
-Perfekt! -Går noe galt, blir han syndebukk.
Men han vil aldri få oppleve vårt imperium.
-Du er så spennende. -Det har du fullstendig rett i.
Dumt av deg å ta ut pengene dine. Håper mine er igjen der.
Jeg er bare forsiktig. Lee kan ikke holde stillingen i all evighet.
Og vi trenger kapital, hvis vi må reise fra byen.
-Det er ingen fare, sier Bent. -Når har du truffet ham?
På en av mottakelsene. Det husker du vel?
Jeg har unngått ham. Jeg er ikke sikker på om han er pålitelig.
-Han kan bli viktig for din fremtid. -Du vet visst mye om ham.
Han har mye mer innflytelse enn de kontoristene du drar med hjem.
De er mine venner, og de gir meg mye mer støtte enn Jeff Davis.
Du kunne kanskje slutte å krangle med ham.
Hvorfor tror du jeg arrangerer så mange fester? For din skyld!
Og hjelper ikke det deg til å avansere, kan kanskje Bent hjelpe.
Man må ta alle muligheter i betraktning.
Din konjakk, James, og din fremtid!
-Den er utsøkt. -Napoleon.
-Bare det beste for menn som oss. -Menn som oss?
Menn med visjoner og mot, sir. Menn som kan forandre verden.
-Som Napoleon. -Sånn har jeg aldri sett meg selv.
Jo da, jeg har hørt talene dine. Du er altfor beskjeden.
Det finnes de som innser hvor lite Davis verdsetter ditt store talent.
-Hvem er det? -Slike som ikke bare klager.
De vil gjøre noe med saken, og de har valgt meg til leder.
-Styrte regjeringen... Forræderi! -Er det forræderi å redde nasjonen?
Davis er for svak. Har du lyst til å bli kuet i unionen igjen?
-Selvsagt ikke. -Hjelp oss da. Bli en av oss!
-Jeg vet ikke. -Det blir ingen unødvendig vold.
Og når vi har gjort konføderasjonen sterk igjen, får du stor makt-
-som min visepresident.
Du får det nesten til å høres patriotisk ut.
Det er mer enn det, James.
Det er din skjebne.
Et av unionens feltsykehus i nordre Virginia
Bær ut de døde! Vi må lage plass for de sårede som kommer.
Grant har slått tilbake Lee, men til hvilken pris?
Skynd deg. Legen sier at blødningen må stanses fort.
En rebelloberst. Men jeg håper han klarer seg allikevel.
Det håper jeg også. Jeg håper at vi alle gjør det.
Jeg vil ikke se flere sårklemmer-
-beinsager og sykevogner så lenge jeg lever.
Bær ut de håpløse tilfellene. Jeg har merket dem av.
Du kommer til å klappe sammen hvis du ikke får deg litt søvn.
-Denne mannen er død. -Ja, han har blødd i hjel.
-Hvem har pleiet ham? -Mrs. Grady.
-Vet du noe om dette? -Nei.
Jeg så ikke på da Mrs. Grady festet klemmen.
-Jeg vet ikke hva du snakker om! -Klemmen hang løst.
-Hvem kan ellers ha gjort det? -Obersten selv.
Ikke i hans tilstand. Du skal ha oppført deg uvanlig da du så ham.
Det er løgn! Jeg var bare trett! Spør Mr. Shain!
-Jeg kan ikke drepe noen! -Du er i stand til hva som helst-
-til og med mord på en fra sør. Du burde ikke blitt sykepleier.
Du har ikke mer å bestille her.
Sånt kan du ikke gjøre! Det har du ingen rett til!
Jeg har tenkt å anmelde deg for drap-
-på sørstatsobersten.
Jeg har ikke drept ham!
Jeg er lut lei alt sammen!
Dette er alt jeg har! Hvis du tar fra meg det...
Jeg har mistet Grady, og nå... Du kan ikke...
Jeg nekter deg å gjøre det!
Hatt en hyggelig kveld, sir?
Du vet hvordan det er. Rykter, sladder, kjedelige mennesker.
Takk Gud for de små gleder. Har du tappet i badet mitt?
-Dampende hett, som du vil ha det. -Mange takk.
God natt, sir.
Virgilia! Hva pokker gjør du her?
Jeg bestakk en av pikene dine. Det var eneste måte å komme inn på.
-Du burde ikke ha kommet hit. -Jeg har ingen andre å ty til.
Jeg er i en forferdelig knipe.
Jeg ble urettmessig anklaget og angrep Mrs. Neal. Hun er kanskje død.
Hun lever fortsatt og har anmeldt deg for drap.
Jeg drepte ikke den obersten! Mrs. Neal vil bare bli kvitt meg!
Senk stemmen. Jeg vil ikke at alle skal få vite at du er her.
Og at du er bevæpnet indikerer ikke akkurat at du er uskyldig.
Jeg trengte den til selvforsvar. Den lå i sadelveska.
-Hjelp meg! -Vær fornuftig nå.
Det ville være politisk selvmord.
Ingen behøver å få vite at du stanser etterforskningen.
Forrige gang sa jeg at neste gang du får hjelp, blir det ikke gratis.
-Jeg husker det. -Går du med på det?
Ellers hadde jeg ikke kommet hit.
Utmerket!
-Badet er klart. -Du kan vel bli her?
Jeg kler av meg her.
De har Miss Augusta der inne...
For en flaks vi hadde, hun er lekker.
Det skal du få angre på. Jeg skal nok temme deg!
Vi skal lære deg å vise respekt.
Nå er det bra.
Sånn, det er bra nå.
Ikke protester, nå. Etter det du har opplevd, trenger du en styrketår.
Jeg er ikke vant til whisky.
-Er det bra med Boz og Washington? -Helt fint.
Jeg var redd for at yankeene skulle drepe dem.
Vi har begravd de utyskene så dypt at ingen vil finne dem.
Alt jeg kunne tenke på var at jeg kanskje aldri fikk se deg igjen.
Gud, som jeg elsker deg! Det har jeg gjort siden vi traff hverandre.
For et forferdelig vær.
Særlig for våre stakkars soldater.
Stanton, Chase og Seward venter, og general Hazards hustru er her.
Mrs. Hazard! Kom inn.
Be herrene å være tålmodige.
Jeg føler meg beæret, herr president.
En ære og fornøyelse å møte en så høyt verdsatt offisers hustru-
-men omstendighetene kunne ha vært hyggeligere.
De vet vel hvorfor jeg er her?
Jeg er også bekymret for George.
Jeg vet at general Grant har nektet å utveksle flere fanger.
Regjeringen er enig i det. Krigen må ende så snart som mulig.
Jeg håper allikevel at De vil høre på en hustru som vil redde sin mann.
Libby-fengselet er et helvete. Forholdene er grusomme.
Jeg ber Dem å sørge for at han slipper ut!
Jeg kan ikke. Hvis det bare var George Hazard det gjaldt-
-skulle jeg gjerne byttet plass med ham. Men jeg må være bestemt.
Jeg styrer ikke denne krigen, den styrer meg.
Hver natt tenker jeg på de 100 000 døde og sårede.
Davis har avvist mitt tilbud om amnesti og forsoning.
Vi har ikke lenger råd til å gi slipp på de fanger vi har.
-Det er en hard krig. -Jeg forstår hva De gjennomgår.
Men jeg er en hustru. Det må være noe vi kan gjøre.
Jeg kan ikke love noe, men jeg skal prøve.
-Jeg ber Dem å be for George. -Det gjør jeg.
Og jeg er dypt takknemlig for din families offer.
Jeg sa jo at presidenten ikke kunne gjøre noe. Han må tenke på krigen.
Nå kan ikke George drepes i kamp.
Det dør fanger hver dag. Vi må gjøre noe mer.
Du kjenner produsentene i nord.
-Noen har vel kontakter i Richmond? -Det kan ta tid å finne ut av.
Tid er noe din bror har lite av!
Det vil sikkert bli dyrt-
-men om vi når Orry, kan han kanskje hjelpe George.
Å sende opplysninger til et fiendtlig land er straffbart.
Det blåser jeg i. Vi må prøve på alt!
Orry... Det var en flott idé!
Jeg har en venninne som kanskje kan skaffe oss en kurer.
Vi skal vise deg hvordan det går med overløpere!
Det var ikke så ille ment.
Hva er nå dette?
Vi prøvde bare å hjelpe gutten.
Han hadde ham mot veggen og... Ja, du vet hva han tenkte å gjøre.
Ikke sant, gutter?
Stemmer ikke det?
-Hvem var det? -Det var ham.
Kjære general. Sånt gjør man da ikke.
Til og med møkk burde vite bedre. Vi må nok gi deg en lærepenge.
Bind ham og slep ham ut herfra.
Vi får se hvor lang tid det tar før general Hazard blir spak.
General Lander kommer jo neste uke.
Da vil han ikke ha en død general. Du vet hva han mener om brutalitet.
Bland deg aldri opp i mine saker!